Velkommen til Sidelinja, podkasten for politisk hjemløse.
Eventuelt de flyfaste.
Rundt bordet i dag: fagforeningsknuser Sørensen - og meg selv, fagforeningsknuser Nøtnæs!
Nei ... To års overgangsfase, kvitt disse idiotene, ferdig.
Fordi ... Det er jo naturlig når det er streik og streikesesong,
så er det selvfølgelig slik at de som rammes av det,
og la oss presisere de helt utenforstående og uskyldige som rammes av det,
folk som har kjøpt en flybillett, skal et eller annet sted ... Trond Sørensen,
Ja ... Jeg rakk ikke to øl der. Det er hyggelig, det.
Men det du ser hver gang: "det er en sånn jævla storforlangende gjeng!"
folk er litt sånn i følelsene sine fordi de er direkte rammet.
Så kommer det en sindig sosialdemokrat inn i kommentarfeltet og sier:
"Streikeretten er viktig og riktig, og sånn skal det være."
De har tross alt et legitimt krav, og det er slik spillereglene er.
Ja da, for all del. I hvert fall at spillereglene er sånn.
Og jeg skal ikke nekte noen å legge ned sitt arbeid heller,
for hvis de er misfornøyd med sine avtaler, er det selvfølgelig lov til det!
Det som kanskje burde være det større spørsmålet, er:
Er dette en fornuftig reaksjonsform i 2026 i et moderne samfunn
som henger sammen relativt komplekst, det er mange ting som griper inn i mange ting?
Og en faktor som jeg har lurt fælt på hvorfor venstresiden syns er så greit,
det er den ujevne makten du fordeler til ulike yrkesgrupper.
Tolv flygeledere kan lamme luftig kollektivtrafikk i hele landet.
Er du fire kontorister på et kontor, så er det liksom ... Kjenn kjeft!
Sitter du i kommuneadministrasjonen og fyller ut skjema,
så kan du streike til 2042, og det er ingen som bryr seg.
Kommunen jubler fordi de sparer lønnsutgifter i lange tider.
At ikke norske kommuner fremkaller streik på jevnlig basis, det forstår jeg ikke.
Men du har laget en ordning som så åpenbart tilgodeser folk med makt
i sentrale samfunnskritiske posisjoner.
Så har du selvfølgelig dette at regjeringen kan gripe inn og tvunge en lønnsnemnd.
Er det sånn at de har lagd seg altfor mange kriterier for å kunne gjøre det?
Ja. Og jeg vet ikke. Alt sammen virker som et litt sånn kunstig spill
som man må gjennom, og du må gjøre bevegelsene og sånn.
Og alle vet at det blir tvungen lønnsnemnd, men det er en prinsippsak.
Beklager, unge Sørensen var ute mange timene i natt. Mer om det en annen gang.
Arbeidere som begynner å streike, går veldig fort til tvungen lønnsnemnd.
Og så er jeg usikker nå, for nå har vi en arbeiderpartiregjering
som da neppe vil tråkke arbeidsfolket på tærne.
Selv om det ikke er arbeidere i Arbeiderpartiet, så ligger de litt i navnet.
Ja, det ringer i bakhodet at de har holdt en festtale en gang.
Og kanskje det er sånne situasjoner som denne, at dét gjelder.
Men nei da, det er mulig de har høyere terskel for å gripe inn,
men sannsynligvis så er det ikke så stor forskjell på terskelen Høyre eller Frp eller Arbeiderpartiet,
eller for den del SV, ville hatt. Fordi du kommer jo i en eller annen situasjon
hvor du begynner å lamme funksjonaliteten i det offentlige Norge.
Stopp en halv her. Mener du å si nå at hvis det ikke kommer til å bli rabalder,
hvis statsminister Sylvi Listhaug går inn med tvungen lønnsnemnd et eller annet sted?
Jo, det skal jeg love deg!
Det jeg påstår, er kun at jeg tror kriterielisten man bruker
for å klaske nevene i bordet og si "nå er det slutt her, gutta",
er omtrent den samme enten du er arbeidsparti eller FRP.
Det er en annen ting som gjør at flygelederne får litt lite sympati hos meg.
Og det er historie, for dette er ikke første gangen de kaller det aksjonerer.
Jeg kan huske en og annen flygelederstreik.
Men de hadde også en sykemeldingsaksjon for en del år siden.
Det skulle omstruktureres, og om to år kunne enkelte flygeledere miste jobben.
Det var en så stor psykisk belastning at de kunne ikke gå på jobb.
Og de valgte å misbruke velferdsordningen sykemelding
på alle andres regning, helt kynisk, i egen interesse og egen tjeneste.
Og i tillegg ramme tredjepart.
Der hadde jeg som arbeidsgiver sagt:
"Hvis du er så mentalt kjørt at du ikke tapler en omstilling som kanskje gjelder deg,"
"da er du nok ikke egna til å styre flytrafikken."
"Nei, vi kan ikke ha sånne i tårnet."
"Dessverre, men du mister sertifiseringen din, så du kan finne deg en annen jobb."
Der kunne vi godt hatt en Reagan bak gardinene.
Det ville hjulpet veldig med en Reagan der.
Det er jo lite sympati å finne for flygelederne,
som da tjener 1,7 millioner i snitt, står det i avisene.
Og det er jo rundhåndet betalt, det.
Ja, og jeg tenker at det er en jobb som krever mye.
Du må konsentrere deg, kan ikke være full på jobb og må sitte litt lange skift innimellom.
Så det føles som denne lønnspakka er litt kompensasjon for krevende og ansvarsfull jobb.
Det er et smalt nåløye for å komme inn der, men det er godt betalt.
Du får jo til med lønn under utdanning. I hvert fall store deler av den.
Og da legges det jo vekt på at det er ikke lønn de kjemper for, det er pauser.
Og det kan man jo saktens forstå. Spesielt hvis man har en faglig begrunnelse for det.
Hvor man sier at mangelen på pauser går utover flysikkerheten, for folk blir slitne.
Det er mennesker som sitter der i 16 timer i strekk, og du ikke får ...
Sukk for deg. Så kan det hende vi får noen fly som krasjer etter hvert,
og det hadde vært skikkelig dumt.
Samtidig ... Vi kan lese litt om disse normale arbeidsukene på 35,5 timer.
Har du snakka med noen som jobber som flyvertinne noen gang,
om deres arbeidsforhold til en tredjedel av lønnen? Under en tredjedel av lønnen, faktisk!
Ja, men de bærer ... Vi kan vel si at de bærer en høyere risiko,
og de er først og fremst der av sikkerhetsmessige årsaker.
Samme som flygelederne, for de er også en dreiende sikkerhetsfunksjon
for å planlegge og få ting til å flyte og lande uten å butte i hverandre.
Ja, fly som butter i hverandre, det er dumt.
Jo, nei, man kan saktens diskutere det.
Men jeg legger jo merke til at argumentasjonen som føres på vegne av flygelederne,
og av deres forsvarere i kommentarfeltet osv.
"Nei, men nå må du lese deg opp på saken. Det er ikke 1,7 millioner ..."
Det er ikke poeng. Det er ikke penger de krangler om. Det er pauser.
Og underliggende og nederst og viktigst er det flysikkerhet.
Og så tenker jeg, fordi la oss si at motparten deres, arbeidsgiversiden,
viser ikke videre forståelse for kravet, spesielt fordi de sier at det er ikke engang
Det er et kriterium. For å streike på noe, så bør du ha fremmedkravet først.
Der ... Det ligger litt bak en formulering vår. Dette er komplett uforståelig.
Jeg vet ikke helt bakgrunnen for det, og jeg har ikke lest meg nøye opp på det.
Det er omtrent det motparten sier. Men det jeg ville tenkt ...
Når vi snakker om 1,7 millioner, så høres det ut som det er en høy lønn som kompenserer for ...
Stort ansvar og ukomfortable skift. Har noen sjekka hva Ruth mener om dette?
Dette må jo være vanskelig for dem.
Nei, for det jeg hadde tenkt, var at det måtte være et rimelig motkrav da.
Hvis du skal ha mer komfortable skift, så kan vi vel kutte litt på lønna da?
Da kan dere tjene 1,2 millioner som en stortingsrepresentant isteden,
og så får dere lengre pauser. Det er ikke urimelig.
Det hadde jeg tenkt var en grei løsning. Da tipper jeg flysikkerheten ikke er så viktig lenger.
Vi kan innføre dette gradvis, men dere får ingen lønnsvekst de neste tre årene.
Så står dere stille på det.
Flyledere, hvor lenge kommer de til å ha dem? Flyene kommer til å fly seg selv om ...
Ja, de gjør det allerede, men sånn ... Hvor mye jobb kan en AI gjøre i det tårnet?
Jeg kan ikke tenke meg at det er småtterier, men ok. We shall see.
Mitt hovedproblem med streikeinstituttet ...
Og min beundring for enkelte fagforeninger som avstår fra å streike, sånn som Krifa ...
Krifa har ingen mulighet for å levere noen til streik, for de er ikke en sånn fagforening.
Nei, men de har en policy på at det gjør vi faktisk ikke.
Veldig naturlig. De har ikke tariffavtaler. De forhandler nemlig på vegne av individet.
Det kan man like. Fagforening for voksne folk?
Ja. Voksne, selvstendige mennesker, som klarer å ...
De har sin egen vekt, på en måte.
Jeg må jo nesten fortelle at da jeg ble forsøkt rekruttert til en fagforening en gang ...
Jeg jobber på sykehus og har jobbet med lønnsforhandlinger fra arbeidsgiversida i mange år nå.
Og da blir du jo kjent med fagforeningspampene på sykehuset lokalt.
Så var det ei av dem som var innom og skulle ha litt hjelp av meg til noen tall.
Og så sier hun: "Du Vegard, du skulle ikke meldt hens, også."
Så høflig ... Nei, du vet hva. Nei takk.
Én ting er at det ikke passer med rollen jeg har, en annen er at ... No fucking way!
Dette var ei dame som var tillitsvalgt for Fagforbundet. Sånn LO-forbund.
Litt sånn gutta på gulvet-forbund, egentlig.
Og da jeg takket høflig nei til invitasjonen til å bli med i fellesskapet, begynte hun å lekse opp for meg om gratisprøver.
Passasjerer og solidaritet, og jeg måtte huske hvem som hadde kjempa fram
alle rettighetene som jeg nøt godt av.
Jeg syns jeg har hørt den leksa før!
Da tror jeg hun fikk et svar hun aldri har fått før, og mer direkte enn noen gang.
Hun ble avinvitert fra kontoret mitt, mer høyrøstet enn jeg tror jeg har vært på jobben noen gang.
Dette er en sånn greie jeg har fått en lekse av noen ganger før, som ansatte innen transporten.
Og innførte allmenngjøring av tariffer og bla, bla, bla, for å sikre dette her.
Dette er det jeg reagerer på.
"Så ingen blir utsatt for sosial dumping og får dårligere betalt enn det de fortjener" ...
Og jeg er bare sånn: Ja, men én: Fortjent. Det er en litt sånn følelsesmessig vurdering, da.
Men det andre er at jeg tror jeg er mer med på å dra lønnsnivået opp enn det dere er.
Båndlinje, så de som ikke klarer å levere opp til den båndlinja, kommer ikke inn.
Jeg derimot, jeg har en så mye bedre lønn enn det dere har forhandlet til noen av dere,
at jeg er i toppen og trekker lønningene oppover.
Og det verste er jo at det er helt åpenbart riktig, og det kan du avlede empirisk også,
jeg vet ikke hvordan man kommer frem til andre ting, fordi du har en forskjell på ulike fagforeninger.
En strategi om individuell lønnsdannelse, de lar enerne stikke litt fra,
og så tenker de at det blir bjellesauer og det blir formene for lønnsnivå.
Det er jo eksempler på det historisk, at det er hele sektorer i samfunnet
som får økt lønnsnivået sitt fordi de har latt noen stikke fra,
og så har det blitt litt gnisning på veien fordi det blir store lønnsforskjeller,
og så begynner de å trekke de som er nederst opp.
LO-forbundet og de som snakker om lavt lønnstillegg og sånt,
de prøver å dumpe kronetillegg på alle,
for da får du prosentvis mer hvis du har lavere lønn,
og så er de veldig opptatt av minstelønn.
Og så har du kanskje av og til forutsatt deg litt til individuell fordeling,
som du kan fordele etter meritokratiske prinsipper eller hva enn man bestemmer seg for.
Men det som skjer med de forbundene hele tiden, er at hver gang du belønner Trond,
han har vært litt ekstra flink i år, så han får 5000 kroner mer enn de andre,
neste år er det kanskje mindre individuelt, og da kommer minstelønna etter
og spiser opp det du vant i fjor. Alle heves til det samme nivået igjen.
Og det skjer kontinuerlig, så du får en helt forflatning av lønnsnivået innenfor en gruppe,
og alle må flytte seg i takt og på likt og på samme rate og samme prosent.
Jeg skal prøve diskré å flashe litt nå. For bare ... Det er virkelig.
For å understreke et poeng: Jeg tar min egen bransje,
hvor da median lønn for yrkessjåførgodstransport er 567 000 kroner.
Og så er det en allmenngjort tariff, og den er på 29 kroner timen.
Og med tanke på at det jobbes en hel del mer enn både 37 og 40 timers uker i denne bransjen, så ja ...
Og så jobber man typisk litt mer, så du ender opp med en høyere lønn i snitt.
Ja, normalt snitt er sannsynligvis nærmere 52,57 kvadrat i uka.
Jeg slår denne medianen med 300 000.
Hvis jeg slår den med 300 000, da drar vi lønnsnivået opp.
Den bedriften drar lønnsnivået opp fordi den setter en høy standard. Dette er det som påvirker lønn.
Ja, jeg tror også det er mekanismen til å drive fornuft.
Og så er det også et økonomisk faktum som underligger lønnsutvikling,
som er at dersom du koster mer enn du skaper verdier for,
så blir jobben din borte, rett og slett. Den gjør det.
Og hvis du drar en lavproduktiv, og da mener jeg lavproduktiv i økonomisk forstand,
altså du produserer ikke betydelig økonomisk verdi sett opp mot den lønna du ...
Produserer og koster bedriften mer enn det du tar....
Og husk at du koster lønna di. Og det er ikke den lønna du får på lønnsslippen,
det er mer sosiale kostnader og sykemelding og alle mulige greier.
Brutto lønn ganger 1,4, det er regnestykket?
Ikke sant. Si at det er kostnaden som inkluderer en viss risikopremie for arbeidsgiver,
men det skal også betales for.
Så for å ta et rundt tall, si du tjener en million, så må arbeidsgiver ta inn 1,4?
For å rettferdiggjøre og ha deg der i det hele tatt.
Hvilket betyr at når du er på jobb og koster 1,5 mill., så må du skape verdier
for minst 1,5 mill., helst mer, eller er det ingen vits, det er bare administrasjon å ha deg.
Og ettersom Norge blir rikere og rikere, eller et hvilket som helst samfunn blir rikere,
så ser du at det er en del jobber som forsvinner ut. Litt sånn umerkelig, og du husker liksom at det var
Det satt flere i kassa da du var unge, enn det gjør nå.
Eller du blir erstattet av rasjonalisering på ulike måter.
Datamaskiner kommer inn, og du ser at det er færre datamaskiner i fattigere land.
Færre maskiner i det hele tatt.
Og det handler om at arbeidskraften er relativt sett billigere,
så du kan forsvare å ha den der sånn.
Dette er jo det klassiske McDonald's-knupplet,
hvor man hevet minstelønnen på McDonald's etter å ha vært i California til 15 dollar.
Og noen måneder senere ...
The Amazing Burger Flipping Machine.
De fikk jo sånne selvbetjentkasser. Hauva de, og schmack ...
Dette var jo USA, de sa jo opp en hel haug med folk.
Men det var ikke bare at de sa opp folk i USA! Da du utviklet det systemet, var det sånn:
Ok, da har vi tatt kostnaden på det. Å replisere det i andre land er jo kjempebillig.
Så da trengte ikke McDonald's eller Burger King så mange ansatte i Norge heller.
Og det må man jo nesten ... Det er en overgangsperson.
Det er ubehagelig, og da er det noen som går i gatene og demonstrerer og er sure.
Men det er jo nettopp denne typen, en litt annen form for kreativ destruksjon enn den vi vanligvis snakker om.
Men det er det, ikke sant? Fordi du rasjonaliserer, og du legger grunnlaget for
at vi alle kan bli rikere i fremtiden. Høyere velstandsnivå, mer velferdstjenester om du vil,
bedre sykehus, færre hull i veiene, og hva du måtte tenke på av velferdsting.
Og det slår meg ofte at fagbevegelsen, som fenomen og som gruppe,
veldig ofte har vært de som har insistert på at utviklingen må stoppe litt,
fordi dette går utover arbeidsplassene.
Ja, det er jo klassisk arbeidsverditeori à la Marx!
Borti USA. Og der er det en gjeng med sånne havnearbeidere som har fagforening.
Kompisen min nevner at han er innom der, og så møter han han der fagforeningspampen
med kjæledress og hardhat og hele greia, og kommer bort med en sånn notatblokk.
Og det er jo liksom å forhandle om hvor fort du får lasta av og på,
hvor langt du kan gjøre av ting, du må få det til å gli smoothly ...
De gutta der har bestemt seg for at ikke noe lastmanifest eller noe greier,
det skal ikke være digitalt. Dette skal du skrive på papir! Sånn som vi alltid har gjort det.
Og så kommer du til det forferdelig triste, pragmatiske punktet at når disse rasshøla
kontrollerer hele havna, så er det jævlig dårlig business å ikke komme overens med dem.
Så du må nesten godta vissvasset deres. Og så får de fortsette å marsjere rundt der med blyant og blokk,
I den ene konteineren og hva som kommer ut av det andre skipet osv.
Selv om du kunne, og enhver rasjonell aktør, hadde automatisert og digitalisert dette
for lenge siden. Fordi du har en fagforening der, og de har makt over sitt område,
og kan si: Nei, men her ble det blyant og papir til Dovre faller.
Ja, da blir det sånn, da. Helt til det kommer en Reagan som sier: Nå får det faen i meg være nok, dere skal ut!
Det provoserer sikkert mange, men vi kunne trengt litt reganisme, både i Norge og i USA.
Ja. Det har jo vært en langvarig konflikt i Sverige
mellom fagbevegelsen og Tesla.
Og det husker du sikkert, for det har vært i nyhetene i Norge også,
fordi det er sånn sympatiaksjon mellom ulike fagbevegelser.
Så det fagbevegelsen kjemper for opp mot Tesla ...
Det er tariffavtale for ansatte i Tesla.
Det er rett nok ikke slik at det er de ansatte i Tesla som ønsker dette.
Tesla har vel vært det selskapet som har skapt flest dollarmillionærer av sine ansatte?
Fordi de har blitt betalt i stock options og kjempebonuser, og da er det opp og frem?
Det er litt prinsippet du var på. Hvis du bare betaler godt og trekker folk opp og deler overskudd,
vilkårene er litt klare, og folk kan stå på ...
Sånn dette funker, så er det ikke så arbeideruvennlig når det kommer til stykket.
Det dukker jo stadig opp tidligere ansatte på talkshow i USA:
"Jeg har ikke tenkt over det, jeg fikk jo noen Tesla-aksjer da jeg jobbet der."
Og så fant jeg plutselig dette nå. Jeg vil jo nær, jeg! Jeg har penger!
Og dette har jo vært tilstanden i USA.
Elon har vært ganske tydelig på at dette blir ikke aktuelt, men dere får godt betalt. Bestem selv hvis dere går for tariffavtale, så ... og den ... at du blir en unionized bedrift, da.
Og det funker litt annerledes enn i Norge, for hvis du blir det, så gjelder det for alle ansatte.
I en bedrift, så tar du hele bordet.
Det gjør du egentlig delvis i Norge òg.
Men det er faktisk verre i USA, fordi det er en litt dustete allmenngjøring som ...
Du slipper ikke unna uansett, hvis du er på feil sted. Men samma det.
Fagforeningen kjemper for dette. Tesla stritter imot.
Og de har klart seg ganske fint i USA, fordi de som jobber for Tesla, ikke er så gira på
å få det fagforeningsmølet inn, for Tesla funker ganske godt som det gjør.
Så, også i Sverige, så har de som jobber der sånn, eller et ganske stort flertall av de som jobber der,
har sagt at de er ikke så jævla gira på det, og så er det et litt mindretall som har fått rasla med seg
røsla, og det er streik og boikott og det ene og det andre.
Det vi så i Norge i nyhetene, det var jo at det var ikke mulig å legge til skip som kom med biler,
fordi havnearbeiderne hadde sympatiaksjon med de som kom med biler.
Som streika for tariff. Så de nekta å losse ting som kom fra Tesla.
Elektrikerne nekter å koble opp superladere, osv.
Så det er liksom en helt ... Og Elon har vært død.
Kommer aldri til å gi meg. Så bare hold på så mye dere vil.
Kommer aldri til å skje. Fuck you. Jeg har tenkt at jeg lurer på om Elon bommer,
fordi at Skandinavia er litt mer ... Det er noe annet i operativsystemet her enn i USA.
Jeg tror kanskje du taper denne, Elon. Jeg tok feil.
Forrige uke var streiken over.
Svenske LO erklærte selv at dette var en totalfiasko, at vi ikke oppnådde noe som helst.
Og vet du hva Tesla har gjort? De har jo ikke fått kobla opp ...
Du får ikke satt opp elinstallasjoner lovlig.
De har bare bygd ladestasjoner i tre år mens dette har pågått. Og de har bare stått uvirksomme. Nå er det over.
Du setter i kontakten alle stedene. Boff, plutselig er du fullt oppe.
Og Tesla har solgt hvert mestselgende bil i Sverige også, som det har vært alle mulige andre steder.
Det syns jeg var litt gledelig, faktisk. Men så er det store spørsmålet, da.
For hvis man nå går inn i substansen i en sak, som flygelederstreiken eller dette mølet med Tesla,
eller den ene eller andre eller tredje andre tingen, og man har hersa ut dette med at du rammer uskyldig tredjeparti,
og så kommer du frem til at det er eller er ikke et godt grunnlag for det ...
Og du kan kanskje si at i et såpass rikt og velstående samfunn som Norge,
så er dette med arbeiderrettigheter kanskje av mindre viktighet enn det var i 1890.
Det er litt forskjell på den verdenen vi lever i nå, da.
Det er noe med det. Du kan leve et verdig liv selv ...
Vi har råd til å gjøre andre prioriteringer, ikke sant? Vi har råd til å prioritere mindre risiko.
Og da er jo det som vi ofte vil komme opp ...
Og kanskje spesielt hvis du snakker med en litt sånn innsausa arbeiderpartitype.
Mulig det. Mulig akkurat denne streiken er litt tynn til at vi skulle dempe på det.
Men det er viktig å bevare prinsippet, for det er hardt tilkjempede rettigheter.
Og som fagforeningsrekrutteringsdama sa til meg:
At jeg nøt jo godt av alt det fine de hadde forhandlet frem. På mine vegne, med sine egne midler.
Og de hadde ofret alt, og jeg var denne gratispassasjeren på toppen av dette.
Jeg vet ikke om jeg nevnte det for henne, eller bare tenkte det,
for jeg ble litt fyrt opp da jeg kasta ut kontoret mitt.
Men jeg husker da jeg var student i Bergen, så trengte jeg en strøjobb ved siden av.
Og i gamle dager så kunne du godt og banka på dører og sagt:
Jeg er 22 år og har ikke så mye arbeidserfaring, men jeg har lyst til å prøve meg.
Kunne jeg få prøvd meg en uke før noe redskap, eller jeg vet da faen. Et eller annet.
I 2001, 2003, som etter årtusenskiftet, så ble det ganske vanskelig,
fordi det ble "verboten" å ansette folk midlertidig.
Og helst hvis det hadde blitt som fagforeningen ville, også på deltid.
Fordi hovedregelen skal være faste, hele stillinger.
Bortsett fra hvis du LO driver sitt eget hotell, da må man være mer fleksibel.
Fordi fagbevegelsen er jo ikke dobbeltmoralsk.
Nei, den finnes ikke. Det var også SV, eller Rødt,
som søkte etter deltids valgkampmedarbeider, fordi de hadde sesongarbeid.
Så visste de at det var noen grunner til at du kanskje trengte sånne ting.
For meg som 22-årig student, det siste jeg ønsker meg, er en fast jobb.
Jeg ønsker meg en biinntekt, litt arbeidserfaring, kunne komme inn.
Hvis risikoen for arbeidsgiver er at da må jeg ansette en unproven 22-åring fast, som ...
Hvis jeg prøver å bli kvitt ham igjen, og han ikke funker, da får du ikke jobb!
Mekanismen den gangen var at de som hadde funnet loopholet, var Adecco og Manpower,
fordi de ga deg en fast kontrakt med null prosent stilling.
Ja. Og så kunne du selge timer til oppdragsgiver og sånn.
Så det var jo mekanismen min. Jeg gikk til Manpower, og det var supert.
Den jævla fagbevegelsen, sammen med regjeringen som bærer ansvaret for innføringen,
har innført dette. Så betyr det at jeg kan ikke lenger selge mine tjenester til en villig arbeidsgiver.
Jeg må til Manpower og dele overskuddet av mitt arbeid med dem.
Og jeg vet jo hvordan de fakturerer, kontra hva du får utbetalt.
For vi var inne på 1,4-faktoren i stad, og det er minst det, ikke sant?
De skal ta risikoen, pluss overskudd, pluss at de skal lønne sine egne ansatte.
Du har plutselig laget en som du nesten må gange med to.
Det betyr jo, hvis du regner på det ...
Det er kanskje én gyldig tjeneste i Manpower-greiene som er verdt å nevne.
Og det er fordi de funker litt som film, at arbeidsgivere og arbeidstakere kan møtes.
Så som markedsplass har de en merverdi. Det burde kanskje vært et rekrutteringshonorar.
Verdien i det arbeidet du går ut og gjør, er omtrent dobbelt av det du får betalt.
Og det er bare tusen takk, fagforeningen. Dere er jammen snille og flinke og hjelpsomme.
Og jeg er kjempeglad for at jeg ikke fikk noe valg i dette, og at dere valgte for meg.
Takk skal dere faen i meg ha. Og så sier dette hypotetiske arbeiderpartimennesket
til å diskutere med at fagbevegelsen har kjempa fram, de har stoppa barnearbeid, og det er åttetimersdagen.
Ferie og trygghet på arbeidsplassen og minstestandarder for det ene og det andre,
at det ikke er utbytting på arbeidsplassen, at du ikke kan jobbe døgnet rundt,
at sjefen har litt begrensa makt over deg, at det er et veldig ujevnt maktforhold, osv.
Og jeg husker jeg sjekket en gang: Ja, hvordan er dette med barnearbeid, egentlig?
Når slutta det? Det som viser seg, er at hvis du lager en tidslinje,
og du begynner å sette opp trender og lover, og når forbud kom, osv.,
er det alltid slik at det er den økonomiske utviklingen som kommer først.
Og så begynner barnearbeidet å falle av, og folk sender ungene sine på skole.
Og når du er på sjarmøretappen på de siste 10 %, kommer fagforeningene ut i gatene:
"Stopp barnearbeid nå!" Og så innkasserer de en sånn liten sjarmøretappebonus.
Skynde seg foran for å se hvor folk går, så de kan leve i det?
Jo mer finner du at det er sånn nesten hver gang.
Og for å ta det helt sånn kontra ...
Man forstår jo at en fagforening er en mekanisme, et virkemiddel
og et verktøy som kan brukes, for good or evil.
Det minstelønn ble brukt til av fagforeninger i USA i begynnelsen sånn, 1860-1870,
eller sånn etter borgerkrigen, men da det begynte å bli litt konkurranse fra disse jævla,
svartearbeiderne som skulle ha hvite arbeidsplasser og sånn,
nei, da skal vi ha minstelønn, det er første filteret, og den skal settes litt høyt.
Fordi det var jo forskjell i utdannelsesnivå og kapasitet per time, ikke sant?
For typisk hadde hvite arbeidere mer erfaring, litt høyere utdannelse ...
Og svarte kommer inn med mindre skolegang osv. Nei, nå er det minstelønn som gjelder.
Og da er vi tilbake til det gamle prinsippet: Du må være verdt lønna di.
Det var det ikke nødvendigvis de første åra, da svarte kom inn i arbeidslivet.
Det er ikke fordi svarte er dårligere enn hvite til å jobbe,
men det er fordi de har et dårligere utgangspunkt. Kommer fra slaveri, ingen skolegang,
masse greier som ikke er på plass.
Hvis de hadde fått anledning til å underby annen arbeidskraft,
så hadde du fått en raskere utvikling der de kommer inn i arbeidslivet,
de får prøve seg, de lærer, de skjønner hva som måtte ille av skole og whatever,
for å funke i arbeidslivet. Og så er det en ubehagelig overgang, men du hadde fått en raskere overgang.
Nei, dette syns vi ikke noe om. La oss bevare disse hvite arbeidsplassene.
Minstelønn og en del sånne formalkrav, for det er ofte mekanismen man bruker
til å sile og filtrere. Jeg hadde gleden av å jobbe med det i heisbransjen et par år.
Det har vi hørt om før, men det er akkurat så gøy at vi kan høre det igjen.
Det var artig. Daglige samtaler med lederen i Heismontørenes Fagforbund.
En heistrappe som ikke gikk så jævlig bra, den skulle nok konkes uansett,
men det var en del prosjekter på gang som skulle fullføres.
Skulle ha et sånt verdig siste år i denne bedriften.
Det var det ene med det andre. De fagforeningen mente seg berettiget til.
Det er ikke fagforeningen i bedriften, det er hovedkontoret i fagforeningen i Norge
som ringer til meg som daglig leder i den bedriften hver dag og vil diskutere prosjekter som burde tas.
Først og sist, og hvem som burde være på dem.
Vi hadde et godt forhold til fyren, men jeg var litt høflig og avviste
at de skulle være noen del av noen beslutninger.
Men det var det ene, og det andre har jeg vel fortalt tidligere.
Dette kontoret vårt var i Bergen, jeg hadde noen heismontører i Oslo,
og en dag ... Jeg må fortelle en ting først.
Jeg hadde en sånn håndlanger i sjappa som var uorganisert.
Det var til å leve med for fagforeninga, fordi han var bare håndlanger.
Men fagforeningsleder Rune ringte meg en dag, og så sa han død. Han så og så.
Han er ikke organisert. Nei, sa jeg. Organisasjonsfrihet i Norge?
Ja, ja, det er jo det, men han har ikke tarifflønn!
Nei, men han er ikke organisert, sier jeg. Alle skal ha tarifflønn.
Og han Espen, som han heter, jeg tror han hadde 161 i timen, og tarifflønna var 164-165, eller?
Voldsomt stor forskjell.
Men jeg gidder ikke å ha den diskusjonen, vi bare fikser det,
og så får Espen 165 kroner timen som de andre er ferdig.
Tar en uke, og så ringer han Rune meg igjen og sier: "Espen er ikke organisert, han."
"Nei, nei, jeg er enig i det, snakka vi om forrige uke."
"Ja, men han har jo tarifflønn."
"Ja, fordi du ringte og krevde at det skulle være det?"
"Ja, men hvis han har tarifflønn, så må han jo være fagorganisert."
Selv han syntes det var litt morsomt.
Jeg påpekte at dette ... Nå får vi ro! Samme det.
Hvis du hadde satt opp lønna hans til 166 kroner og 50 øre i timen ...
Da hadde det ikke vært en tarifflønn. 165-25, bare på prinsipp!
Uansett, det ble ikke noe mer ut av den samtalen.
Han hadde sånn AKP-sosiolekt. Det var sånn avendelse.
80-tallet, liksom. Fascinerende. Men, ja ja, de smilte litt og ...
Ha det bra. Snakkes i morgen! Flott. Så går det noen uker, og så er han Espen på en jobb i Oslo.
Og så er det han heismontøren som har ansvaret for den jobben. Han ringer meg en morgen og sier:
"Død, dette er prosjektet. Jeg får ikke jobba videre på det."
Det er skikkelig dumt, for det har vi lov å bli ferdig med skikkelig fort, liksom.
Vi har vært i møte med de folka, det er svære bedrifter, og de blir superduper-sure hvis vi ikke ...
Hæ?! "Ja, fagforeninga Heismontører er her."
"Ja, ok." "Ja, og jeg kan ikke jobbe videre."
Hva faen?! Klart du kan jobbe videre. Det er bare å jobbe videre. Hva faen er det?!
Nei, de er her, og da har de møtt opp utafor denne uferdige heissjakta.
De har tatt folk ut av arbeid av bedrifter i hele Oslo. Bussa dem ut til dette her, sånn.
Så står de der med plakater. Det er ikke så lett å være heismontør i Norge
hvis du ikke er medlem av Heismontørenes fagforening. Og han heismontøren er jo medlem.
De kan ikke gjøre noe, fordi det var Espen som var håndlanger.
Og de kan ikke stoppe Espen i å gjøre noe,
men de kan sette en stopper for heismontørens karriere i all fremtid.
Og han forklarer denne situasjonen til meg, og jeg sier: Jeg kan ikke gå imot heismontørene.
Så jeg er nødt til å stoppe. Egentlig så skal jeg jobbe, men jeg kan ikke.
Og det er helt umulig å ikke forstå hva han sier. Og de har da møtt opp, og deres policy er at våre medlemmer
er uorganiserte. Og det blir ikke noe jobbing på denne sjakta
før han Espen enten er borte, eller har meldt seg inn i fagforeninga.
Og han Espen var pragmatisk, så han bare meldte seg inn i fagforeninga.
Og med det beholder fagforeningen all den makten de har.
Ja. Og så kan du lure på hvordan du ble heismontør på den tida.
Da måtte du innom ... Hva var det det het?
Heisbransjens utdanningsforbund? Et eller annet?
Jeg vurderte å bli heismotør, for jeg hadde litt riktig bakgrunn.
Men du har ingen i familien som er heismotør?
Jeg hadde ingen venner i rødt miljø, så det gikk dessverre ikke.
Det var litt morsomt, for heismotør er jo et særnorsk fenomen.
Det kalles elektriker.
Ja. Det du skal ha, er ... Egentlig så trenger du en mekaniker
og en elektriker og en automatiker. Ja, og det får du i en felles utdannelse.
Så har du en ingeniør som har ansvaret,
og så har du en mekaniker som setter opp noe,
og så har du en som sveiser litt, og så har du en som kobler opp,
og så har du en automatiker som får dørene og litt annen dilda til å funke til slutt.
Men i Norge må du være heismotør, ellers blir det bare tull.
Men du har fortsatt slik at det er en som har ansvarsrett, og har ansvaret for installasjonen.
Og er du ingeniør, kan du selvfølgelig sette opp heisen sjøl også, hvis du har ansvaret for den.
Det har bygd seg opp en jævlig stor leverandørgjeld til et spansk selskap.
Et kooperativt og alle ting nede i Spania. Stilig modell for øvrig.
Men da jeg kom inn i det selskapet, var leverandørgjelda så stor
at denne hovedleverandøren tok over sjappa i Norge for en krone eller et eller annet.
Og deres anliggende var å få levert porteføljen, for de ville inn på markedet.
Dette var den eneste sjappa som solgte heisene de laget. Electra Victoria. Og ...
Da alle problemene dukket opp, var han derre sjefen nede i Spania ...
Han hadde jo montert en del heiser i sin tid,
for han som var direktør, var jo valgt blant de ansatte.
Han kom fra gulvet, men gikk i skjorte. Han besluttet etter hvert:
Hvis det er så vanskelig i Norge, så sender vi noen spanjoler opp,
og så skal vi få satt og peiser så det griner etter.
Og det er det jo ingen som kan stoppe, for han som er ansvarlig for det, er ingeniøren som sitter nedi.
Det gikk nesten. Jeg begynte å sjekke opp hvordan vi skulle få godkjent spansk dill og dall.
Svær byråkratisk prosess for å få det til. Og det gikk nesten!
Det eneste som skar seg, var at disse spanske gutta på gulvet ikke hadde vært ute og reist så mye før.
Så han ene som kom opp for å montere heiser, hadde jo ingen idé om
at det ikke var greit å ha med seg hasj på fly. Så han kom liksom ikke gjennom!
Det stoppa seg litt, da.
Så det ble ikke noe ordning på det, men vi prøvde.
Åttetimersdagen, Trond? Den er du glad for?
Jeg har ikke merka noe til den.
Jeg kan ikke huske sist jeg hadde en jobb som var basert på åttetimersdager.
Det nærmeste jeg kommer, må være den forrige jobben hvor jeg hadde titimersdager.
Fire dager i uka, altså om en liten årtid.
Det er jo noe fagforeningen tar mye ansvar for å ha fått i stand.
Så ble jo arbeidstid gjerne styrt av lys.
Er det lyst, så jobber vi, og er det mørkt, så må vi hjem og legge oss.
Og så får du kunstig lys og fabrikker og dill og dall, og da begynner du plutselig å få
litt lengre arbeidsdager i en overgangsfase. Dette var jo en periode hvor befolkningen vokste,
men du fikk bedre medisinsk behandling, så folk begynte å overleve,
og du fikk en sånn befolkningsboom. På denne tida begynte man å se at hvis dette fortsetter, så går det til helvete, osv.
Er du i fagbevegelsen, så er det gjerne en veldig rett tråd
fra kummerlige forhold under den industrielle revolusjonen
til at de har vunnet rettighetene på vegne av alle arbeidere.
Hvis man kikker på estimater over produktivitetsvekst,
og da kan du se på fra 1600-tallet og videre,
så er det en betydelig endring i strukturen i økonomien.
Spesielt gjennom den industrielle revolusjonen.
Men det betyr også at produktiviteten, som vi var inne på i stad,
verdiskapingen som underligger ditt arbeid, øker også. Marginal produktivitet øker.
Da får du dette økonomiske handlingsrommet som gjør at:
Ja, 17 timer i døgnet er tungt, men det må til for å få en living wage.
Så går det 4 år, og så er det plutselig 16 timer som trengs. Og så er det 14, og så er det 11 ...
Og igjen så er jo tilfellet det samme, ikke sant?
Den økonomiske veksten som har muliggjort det.
Bevegelsen mot kortere arbeidstid har begynt lenge før fagforeningene har gått på barrikadene.
Og en av de som faktisk virkelig har gått foran i dette ... Hvem var det?
Var det en drav fagforeningsleder med brann i hjertet?
Jeg har ikke trua på det. Nei, det var Henry Ford.
Gjett om det økte marginal produktivitet! Og han kunne jo regne,
så han så jo på dette: Faen, vi kan jo lage så inn i helvetes mye biler
hvis jeg bare har flinke folk på linja, de er villige til å stå på litt,
og til å bli konsistent og alt sånt. Så kanskje jeg bare betaler dem en del bedre?
Og så ble prinsippet at T-Forden skulle være mulig å kjøpe på en vanlig lønn.
Og den skulle i hvert fall være mulig å kjøpe hvis du jobba i en av mine fabrikker.
Han innførte noe han kalte femdollarsdagen.
Ikke åttetimersdagen, men femdollarsdagen. En dobling av lønnsnivået.
Og han reduserte faktisk arbeidstida fra ni til åtte timer.
Og merk, han reduserte den fra ni til åtte timer. Ikke fra 16 til 8 timer!
Samfunnet hadde allerede flytta seg, og du var på ni timer.
Hvis jeg får skiftene til å gå opp, så kan de gjerne være kortere,
så lenge folk er produktive på skiftene, og vi kan få inn skiftene.
Så gjør du det, du betaler folk godt, folk blir fornøyd med ...
Så skal du ikke lenger enn til Sverige, og så har de litt lengre arbeidsuke enn oss.
Er det noe rart det går gærent med svenskene?
Ja. Og så kan man jo stille seg spørsmålet hva som motiverte Ford utover produktivitet,
at du måtte ha fart på linjene og at alt skulle være bra, men han var jo også veldig gira på
at denne fagforeningen ikke skulle komme inn og ødelegge hele businessen.
Det gikk fint. Hvis du har bedre utenfagforeninger enn meg,
så har folk en tendens til å dra på dem.
Det er et eller annet med det. Men i Norge har vi jo noen partier som gnåler om "sekstimersdagen".
Den kommer jo sikkert på et tidspunkt, den. Kommer jo ikke til å komme fordi de gnåler om det.
Men jeg syns det blir noe rart og statisk med å skulle vedta hvor mange timer folk skal jobbe hver dag.
No shit, Sherlock. Fra du er 18 til du er 67, så skal du jobbe åtte timer om dagen.
Dette er veldig rart.
Du har bare 98,7 % gjennomsnittlig stillingsbrøk gjennom karrieren,
så det blir kutt i pensjon, det. "Men jeg har jo tjent kjempekasser!"
Ja, men det bygger vi oss om. Og når du da sier: "Har du jobba fulltid?",
ja, men det er flott, det er en definisjon. Av og til er det 33 timer,
av og til er det 40 timer, av og til er det 37,5, 38, 35,5 - det er masse greier.
Men fulltid er et sånt, da er det good shit.
I stedet for å si at du, Trond, hvis du tjente 1,2 millioner, og så jobba du,
du jobber 4,5 timer om dagen, men var jævla produktiv de timene.
Det er et problem for disse nissene.
Mens hvis du jobber 37,5 timer i uka, men tjener 242 000, ja, nei, da er det fulltid!
Man har laget et system som er så rigid og ufleksibelt og ikke mulig å tilpasse individuelt,
fordi folk lever ulike liv, folk har ulike preferanser.
Søstera mi jobber sykepleier, men hun har en sterk preferanse for å jobbe på natt. Ikke ulikt sin bror.
Det syns jeg kanskje jeg kan kjenne igjen.
Nå får hun det til å funke, for det er ute i hjemkommunen, og det ordner seg.
Men sånn jevnt over er det klin umulig. Fordi man har bestemt at hvis du går turnus,
så skal du ikke gå samme turnusen hele tida. Du skal flytte deg rundt hele tida.
Så du aldri får etablert en døgnrytme. Det har man bare bestemt.
Du kan forstå noen faglige begrunnelser for det.
Du kan si at hvis du bare jobber natt, så får du ikke det faglige fellesskapet, og du mister litt overføringsfølge.
Men don't bullshit me med at det er ganske mange sånne jobber
som går helt fint å bare gå på natt, du kan til og med spesialisere deg på å være ...
Men det er det at de har laget disse rigide rammene rundt det.
Og det er jo noe av det morsomme ... Men jeg nevner det igjen, siden det er relevant.
Når fagforeningene sier at det er jo så trist og dumt at sykepleiere får ... Kvinnejobb, ikke sant?
Da kommer patriarkatet og har gitt dem tåpelige deltidsstillinger.
23,17 % stilling og sånn, og så må de fly rundt der som da ikke får boliglån,
får ikke regningene sine til å gå opp, og hverdag ...
Alt er vanskelig fordi de har disse dustete stillingsbrøkene.
Fast, full stilling, det er målet.
Og så begynner det å ... Ja, det høres jo dumt ut.
Hvor faen er det 19,97 % stilling og 23,17 og hva det nå er for noe? Hvorfor er det det?
Fordi i arbeidsmiljøloven er det forbud mot å jobbe mer enn annenhver helg
når du går i en sånn turnus. Og så finner Sykepleierforbundet på egen kjøl ut.
For de har fått litt makt, og dette er det fagbevegelsen er flinke til.
Og en av makthendlene de har å dra i, er at en turnusplan ikke kan settes i verk uten at ...
Og det NSF har bestemt seg for, er at:
Nei, vi godtar bare arbeid tredje hver helg, vi. Eller så signerer vi ikke.
Og det er ikke sånn at du må begrunne hvorfor du ikke signerer, vi bare signerer ikke.
Da blir det arbeid hver tredje helg, da. Eller så får du ikke ting til å gå opp.
Og det skulle man tro. Ja, ok, men det er jo bra. Bedre arbeidsvilkår for sykepleiere, og det har de fortjent.
Ja, det er flott. Men hvis du skal følge disse vilkårene, og alle skal ha full stilling, for husk på at de krever disse tingene på likt,
for å få en turnus som er døgnkontinuerlig med åtte ...
Du skal ha åtte på døgnet rundt hele uka. Det er behovet ditt.
Du har så og så mange senger. Åtte sykepleiere må være på 24 timer i døgnet uka rundt.
Vet du hvor mange du må ha gående på dagtid mandag til fredag
for å kunne føre denne turnusplanen lovlig? 50.
Du må ha 50 stykker gående på dagtid for å få fylt opp denne turnusen.
Og det er liksom ...
Og måten du løser dette på, er da å ansette folk i 23,17 % stilling
for å ta helgevakter, fordi de 23 %-ene kan du fordele på tredje hver helg.
Det er akkurat det du gjør, og da fyller du hullet i turnusplanen.
Og hvis du er en leder for en sånn avdeling som driver med Hard ansvar for,
så skal jeg love deg at prioriteten din er ikke arbeidsmiljøloven, det er pasientloven.
Først: Det er hovedprioritet, og da gjør vi det vi kan for å fylle hull og drive sikkert og trygt,
og så prøver vi å få det til å gå opp med arbeidsmiljølov og vilkår og belastning på ansatte osv.,
men det er andreprioritet, og det må være sånn. Og da blir det sånn, da.
Da får du 19,17 % stilling. Og fagforeningen står helt fritt til å mene begge deler på likt,
for de har ikke noe ansvar for utfallet.
Det er jo veldig fint å ikke ha ansvar for det du vedtar og bestemmer.
Åtte timer, åtte timer, åtte timer, åtte timer. Jeg tenker sånn.
Bare ta et veldig vilkårlig tenkt eksempel.
Du kommer ut fra skolen, ferdig utdanna, du er 20 år og på vei til å etablere deg her i livet.
Da kan det hende at fordi du har lyst på både et sosialt liv med litt fest og moro,
men du har også lyst til å begynne å bygge deg opp egenkapital til boligkjøp og sånne ting,
så kan det hende at du hadde lyst til å jobbe litt mer.
Fordi du er ikke blant de best betalte i bedriften i utgangspunktet, siden du har lite erfaring.
Det er helt ålreit å jobbe 50 timers uker. Hvis du jobber 50 timers uker, så kan du jo ...
Jeg tror både du og jeg har gjort det opp gjennom, Sørensen.
Ja. Mer enn 50 også. Så kan det hende at på et eller annet tidspunkt så får du deg dame,
så har dere kjøpt leiligheten, og så smeller det av på tjukka.
Kan jo hende at da hadde det vært ålreit å jobbe litt mindre enn åtte timer per dag?
De første to-tre leveårene på dette barnet, så kunne du tenkt deg at begge disse to hadde lyst til å jobbe?
Jobbe seks og en halv times dager? Eller jobbe tre-ti timers dager?
Nå snakker du om et A5- eller A3-liv, og det er jo ikke greit.
Jeg har lest at det skal være A4. Ja, men det jeg beskriver, er jo A4-mennesker.
Ja, A3- eller A5, altså.
Og så er det et eller annet med at på et eller annet tidspunkt så begynner disse barna å bli litt større og litt mer selvstendige.
Og så prioriterer man litt, og kanskje den ene jobber litt mer enn den andre.
Da må vi bygge litt mer egenkapital og betale litt mer lån og sånn.
Ok, da jobber jeg 45 timer i uka istedenfor 40.
Men så står det sånn fagforeningsgreier som sier:
Nei, vi har snakket med politikerne og fått det, jeg banket gjennom.
Arbeidsuken din er 37,5 timer pluss pause. 40 timer.
Ja, og så har du et ansvar for alle de andre på jobb også, for hvis du jobber mer,
blir det press på de andre for at de også skal jobbe mer. Så det går ikke an.
Og det er til og med ...
Dette har jeg fra Ane Rand, for hun snakket om ...
Men situasjonen er fra Storbritannia. Men det var en situasjon på 60-tallet.
For det var jo den perioden da all denne gruvedriften i Storbritannia var på hell.
Kall det industridøde eller et eller annet. Dritjobber som blir borte.
Fagforeningen er der for å bevare dem. Og så blir det generalstreik i Storbritannia.
I protest mot nedleggelse eller mot et eller annet, jeg husker ikke akkurat hva det var.
Så var det én fyr som hadde fått seg jobb i en eller annen gruve oppi der.
Som fikk beskjed om at han skulle streike, men han kikka på kontrollen ...
"Nei, jeg har en kontrakt med arbeidsgiveren min om at jeg skal jobbe, så jeg skal ikke streike."
Ja, unnskyld, det ble ikke generalstreik. Det var streik lokalt der, sånn.
Og han forholdt seg til det. "Nei, men jeg er ikke medlem av den dumme klubben deres."
"Og jeg har en avtale som jeg har inngått, og den har jeg tenkt å holde." Så han møter opp på jobb.
Da blir det generalstreik i hele Storbritannia, mot han ene fyren.
Det er stilig! Og han forsvant ut av kullgraverindustrien.
En mer krevende jobb enn noe annet.
Sjansen for at du får det rett, blir lav når du får så mange du skal vurdere.
Men det er et eller annet med denne krampaktige power grab-en
som de hele tiden gjør, ikke nødvendigvis direkte mot arbeidsgiverne.
De går liksom til politikken, og så skal de kare til seg og få endret lover.
Så de skal liksom ha "the upper hand" hele tiden, istedenfor bare "level playing field".
Vi fremstiller alle våre medlemmer som "den svake part".
Er det én ting som ikke er noen svak part i Norge, så er det fagforeninger!
Jeg vil ikke si ansatte er det engang!
Nei, og jeg mener jeg er prinsipielt fagforeningsmotstander.
Jeg skal aldri være medlem av dem, jeg kan ikke fordra hva de står for, osv.
Og så anerkjenner jeg fullt ut retten til å organisere seg.
Men det jeg savner, er ansvar for konsekvensene av hva.
Det hadde sannsynligvis hatt en relativt privativ effekt.
Jeg tenker sånn at på et eller annet tidspunkt, hvis folk ikke streiker, men er misfornøyd,
og når de ikke kan rette den misfornøyden mot en fagforening og si:
"Vet du hva, vi må få fram noen bedre forhold." Hva gjør du da?
Rundt og surmuler i gangene, da? Nei, da tror jeg kanskje det er større sjanse
for at folk begynner å bytte jobb. Og når de begynner å bytte jobb, så tror jeg det ...
Etterspørsel.
Husk at du snakker med en fyr som er institusjonalisert i offentlig helsevesen.
Surmuling i gangene er default-reaksjonen.
Det er jo fordi de har folkeforening. Men jeg er jo ikke medlem der.
Jeg streiker jo ikke. Da går ikke du så mye rundt og surmuler som de andre heller.
Hvis jeg er misfornøyd, så må jeg jo gjøre det.
Hvis du blir skikkelig misfornøyd, så finner jo du deg noe annet å gjøre.
Du har hørt om luditter? Vi har snakket om dem før, vi.
Jeg sa feil da vi snakket om det sist.
Jeg snakket om det som telegrafstolper som ble revet ned.
Men det var jo sånne spinnemaskiner som de ødela først. Syv av Maskinknusere.
Og det ... Jeg nevnte jo disse havnearbeiderne som ikke skal ha kalkulator eller datamaskin.
Og slik har det jo vært oppigjennom.
At når en maskin kommer som kan gjøre det 15 arbeidere kunne gjøre i går,
hadde det vært opp til fagforeningen.
Hadde det vært opp til fagforeningen, så hadde vi ikke kjørt bil.
Vi hadde hatt sånne kjerrer med hjul på, som det satt to stykker i,
og så løp det en sånn stakkars foran. En arbeider som dro, ja.
Sånn rickshaw. Det kunne vært en teknologisk utvikling at vi hadde kommet til rickshaw-nivået.
Det føles som manifestasjonen av fagbevegelsens ønskerøm.
Det er veldig effektivt i forhold til å gå, men ...
Det skaper en arbeidsplass for hver to du skal flytte.
Kanskje du kunne regulere til at det bare er ett sete bakpå,
sånn at ikke de fattige har råd til å ta det.
Den fyren jeg snakket om, som ikke ville være med og streike ...
Det var en "winter of discontent". Masse fagforeningsmakt,
og så stagnerer økonomien, og det var stagflasjon og mye drit.
Gruvene blir lagt ned, industrien dør, og det er mye overgang til moderne samfunn.
Dine kolleger, lastebilsjåførene, de kutta ut ...
Litt som flygelederne, har plutselig makt over et område i samfunnet.
Når vi slutter å kjøre drivstoff rundt, så stopper ting opp.
Så er de plutselig veldig på. "Vi må bare parkere."
"Vi bare gir samfunnet en uke, for da vet vi at ..."
Da går alt til helvete! Har du tenkt over konsekvensene av hva som skjer hvis alt går til helvete?
Det er faktisk konsekvenser for deg, Åssen! Det betyr at du ikke får maten din i butikken.
Denne 78/79, lastebilsjåførene slutter å kjøre drivstoff rundt, renovasjonsarbeidere gikk til streik, så søpla begynte å hope.
Så ble det rotter og masse helseproblemer.
Realistisk sett så tok du livet av folk,
for du skapte så mye problemer og propper i systemet.
Det er noen ikoniske bilder av Lester Square, oppoverfylt av søppel,
fordi alt bryter sammen fordi disse folka har en handel på noe sentralt i samfunnet,
og den bruker dem skamløst. Til og med graverne på kirkegårdene streika.
Det begynte å råtne i ... Det er veldig dumt.
Så jeg vil vel argumentere for at ...
Én ting er at fagforeninger ikke bør ha så mye makt, skal ikke ha så mye makt.
Jeg må si at jeg finner meg ikke i at de har så mye makt.
Men nå tenker jeg de selv blir i buksene!
Men 78/79, husker du hva som skjedde i 79? Da var jeg to år, har ingen hukommelse.
Men du vet hva som skjedde da likevel? Tilgi meg, men litt saktere.
Thatcher. Ja, det stemmer. Og vi liker Thatcher.
Ja, men hun hadde en del bra for seg, og da ble det litt mer orden på disse nissene
som ødela samfunnet.
Han er selvidentifisert narkokommunist, og på tur ned så begynner ...
Treff på én av to, vil jeg si?
Ja, og så vil han veldig gjerne begynne å preke i bilen på vei ned.
Det er kun jeg som har det i førerkortet, og det er jeg som har den leiebilen.
Jeg klarer ikke å la være, så jeg sporer samtalen sånn akkurat passe inn.
Først sier jeg at vi trenger en ny Thatcher, og en ny Reagan, og ti minutter seinere sier jeg vel noe sånt som at det vi trenger i Oslo T, er en ny Jern-Willy. Etter det sa han an.
Han ville ikke ha mer samtale om disse temaene med meg,
for han skjønte jo at hvis dette blir for varmt, så må jeg gå ut av bilen.
Så da står jeg på en bussholdeplass mens tingene mine forsvinner nedover.
Så det ble en ... Hva skal jeg si for noe?
Han lærte noe som disse ikke lærer seg ofte: det har konsekvenser.
Jeg truet selvfølgelig aldri med å gi han ut av bilen, men ...
Du opererer ikke som en fagforening? Jeg bare informerte han om at jeg kan gjøre det.
Denne bilturen er så ubehagelig med det jeg mener,
at du ikke har lyst til å være med lenger.
Og da får vi presisere at det man får håpe blir ubehagelig,
er møtet med egen kognitiv disonans, mer enn at man er uhøflig.
Det var nok mer en sånn "jeg er deg"-moralske overlegen,
fordi jeg er et slikt godt menneske,
som selvfølgelig aldri har bidratt med å jobbe noe som helst i helt sitt liv.
Tanken som teller, vet du.
Hvorfor mangler du det bråstein i Oslo?
Trond, hvis jobben din var å tenne gatelykter med en sånn lang pinne ...
En sånn liten lighter ved enden ... Da hadde jeg ikke akseptert elektriske lamper.
Lyspæra er ikke noe du ønsker velkommen, for å si det sånn.
Så man kan vel si at gjennom historien så har fagbevegelsen svært ofte tatt rollen som ...
Høyeste beskytter av gatelykttennerne, eller andre ting.
Disse ludittene vi var inne på, var 1811-1812.
Veletablert tekstilmiddelklasse. Levd av å sy og lage skreddersøm.
Og så kommer disse jævla vevemaskinene!
Det er dårlig gjort. Dette gjør veven altfor billig.
Litt som å høre norsk landbrukspolitikk: Maten er for billig!
Nettopp. Og ludittene fløy rundt og ødela, saboterte,
Det var liksom bidraget.
I 1889 fikk du typografstreik i Norge.
Godt lønna typografer, de som satte blysats og holdt på å få avisen i trykken.
De har alltid vært i en slik posisjon at de kan blokkere publisering av avisen.
Det er dårlig business hvis du er avis.
Den gangen, 1889, så tapte de faktisk.
De prøvde å streike i Aftenposten, og Aftenposten ...
Kom seirende ut av det, og holdt seg frie for typografer i ti år.
Men de kom jammen tilbake igjen. Og så, både du og jeg, Trond,
vi er jo blitt gamle karer etter hvert, men vi er ikke så gamle at vi skulle ha hørt om typografer.
Ja, jeg har flyttet sånne gamle trykkerier. Jo, men blysats ... Det er litt rart.
Men disse typografene kom jo tilbake. Fint at alt er digitalt nå, men typografene må ha siste hånd på verket.
Selv om ingen trenger dem. Sånn må det være.
Sorry, Aftenposten, men det er deres folk de ansetter.
Jeg vet ikke om de fortjente bedre da, faktisk?
Man blir litt pragmatisk av å drive business.
Du kan gjerne mene noe prinsipielt, men hvis det koster deg jævlig dyrt på kort sikt,
kan alt som koster dyrt på kort sikt, også avslutte deg som bedrift.
Det er ofte argumentet mitt for når man snakker om raseskille i USA og masse greier.
Så er det et veldig vanlig argument at uten staten hadde vi aldri kommet videre.
For staten innførte lover som gjorde det forbudt å kvotere folk inn
og hindre diskriminering og så videre. Et behov fagforeningen skapte.
Ja, det er den ene tingen. Men den andre er at det er sant, det. De lovene kom.
Hva var lovene dagen før de kom? Du har ikke lov til å ha svarte inn!
Du må ha skilte... Du kan ikke ha svarte og hvite i samme ...
Enda bussen, og så videre ... Staten er på den ene siden konserverende,
og så flytter folks opinion seg, og så kommer staten etter,
og da får du lov i hånd. Endret, ikke sant? Politikk. Nedstrømsk kultur.
Ja. Men en sånn ting som er kjent fra raseskilletida i USA, er jo at det var bedrifter, kafeer, ting og tang,
som holdt på. Så det er jo dårlig business å ikke tilby tjenester til svarte.
Ikke av høyverdig moralsk årsak, det er bare pragmatisk.
Det er bedre business å selge til alle. Jeg vil ha et større marked.
Så i min butikk slipper jeg inn svarte. Det er utallige eksempler på.
Da får du telefon fra en kongressmann eller en senator eller sinte velgere
som har ringt til en politisk makthaver. Det der er ikke lov.
Og er det lov, så kommer det en lov som gjør at det ikke blir lov.
Så ha litt tro på den litt mer åpne prosessen i et åpent nærmiljø.
Næringsdrevet samfunn kontra å putte det inn i disse lovene.
Resentivene blir så meget bedre.
Yellowtrucking, har du hørt om det? Nja ... Jeg tør ringe en bjelle, men skal ikke ...
Gikk konkurs i 2023, etter å ha eksistert i 100 år.
At det gikk konk i 2023. 30 000 mista jobber.
Det er jo greit, det. Det er en reallokering av produksjonsmidlene.
Det er ikke sånn at lastebilene eller folk blir borte.
Behovet er jo der, men nå må alle finne seg en ny transport.
Sannsynligvis må de betale litt mer for transporten, for du mangler 30 000 transportenheter.
Det kan du si. Det er synd for de som eide selskapet.
Men for økonomien som helhet er det kanskje ikke krise, for da er det noen som får starte.
Billig, og kanskje du får gjort ting.
Og kanskje til alt overmål uten den jævla fagforeningen som nisse på ryggen.
Ta en lignende sak fra Oslo. Det er ikke så lenge siden vi hadde det.
Det var et eller annet serveringssted hvor det ble banket og tvunget gjennom tariffavtale.
Og det kom man ikke utenom. Så går det tre måneder, og så sier de:
Veit du hva, vi legger ned denne avdelingen. Vi har flere avdelinger.
Den legger vi ned, for vi tjener ikke penger på den lenger.
Og så kan alle de menneskene spasere ut døra. Og da var fagforeningen illsint!
Fagforeningens tilnærming var liksom: Kan dere ikke da ta penger fra de avdelingene
dere har, hvor dere ikke har tariff, og hvor dere tjener penger?
Kan dere ikke ta overskudd derifra og dytte inn i tapsprosjektet der hvor våre folk er organisert?
Kanskje du skulle tatt et speil på veggen og lært litt av denne tilnærmingen.
Gå aldeles skeis? Bygd opp en parallell organisasjon ved siden av?
Rekrutterte folk som ikke var hjernedøde?
En dag så var plutselig denne avisen som denne fagforeningen herja med, bare konk.
Bort, nede, krok på døra, ha det bra alle sammen!
Så popper det opp en igjen, uten fagforening rett ved siden av. Og det funka!
Flere som har gjort det der, som det skal være. Det kunne jo ligne på det du nevner.
Det er jo den samme greia, den sjappa som ligger der, kommer til å forsvinne og falle ned?
Noen tar over lokalet og starter på nytt?
Vi snakket om ludittene. Og i 1810 og -11 så ...
Skal vi være litt forsiktige med å bli assosiert med den andre siden også?
For det britiske parlamentet syntes ikke noe om denne ludismen.
Så de innførte dødsstraff for maskinsabotasje.
Og satte inn 14 000 soldater fra den britiske armé til å slå ned opprøret.
Det ville jeg tenkt det er å ... Jeg skjønner tanken.
Ja, men det er litt morsomt.
La oss rulle tilbake tiltakene to hak her. Det må være greit.
13 500 får faen være nok.
Men problemet er disse fagforeningene altfor ofte, og jeg syns nesten hele tiden,
at de er en sånn bremsekloss på utvikling, fremdrift, fleksibilitet, teknologi.
De er ikke luditter på den gamle ludittmåten,
men de er sånn halvluditter hele tida.
Og det, istedenfor hele luditter en kort stund til du blir henretta ...
Det er nesten litt rart at de ikke har lagt inn protest mot kikkhullsoperasjoner.
Det må jo være en mye bedre løsning å ha open heart surgery
enn å tre ting gjennom blodårer. Det krever jo mye mindre mennesker.
Fagforeninger har litt ulik innretning og litt ulike medlemmer.
Og Legeforeningen, som jeg kan si mye negativt om, er fullt av leger som er interessert i faget sitt,
og opptatt av pasienter og sånne ting.
Så veldig ofte så tror jeg teknologiutvikling omfavnes med stor glede,
selv om det går utover en gjeng med høystatus thorax-kirurger som får mindre å gjøre.
Men selv de har ikke makt nok til å stoppe utviklingen eller noe sånt.
Vi må faktisk fortsatt ha dem også, for av og til må du lukke opp.
Det samme gjelder litt for ingeniørforeninger og det er litt andre ...
Det er på en måte den sektoren av fagbevegelsen som sorterer under LO,
som har en tendens til å gå i denne retningen.
Vi begynner vel å prate lenge om dette, men jeg har én sånn litt morsom faghistorie fra før av.
Det er en kompis av meg som fortalte det. Han jobba som snekker, eller tømrer, da.
De hadde noen avtaler, så de valgte sin bas, de ansatte på byggeplassen.
Vi vil ha den som bas, da får han litt mer betalt, og han forhandler om ting for oss.
De visste jo veldig godt hvem de ville ha, for han der er flink, får ting til å funke.
Vi har kordelønn, så det å få flyt i arbeidet er viktig for oss, da tjener vi penger.
Så viser det seg plutselig at det er et flertall som er fagorganisert på denne byggeplassen.
Det er ikke et stort flertall. Det er sånn 49-51, så det er ikke mer enn det.
Så stiller da fagforeningen opp, og de sier at han er ikke fagorganisert,
så han kan ikke være bas. Det går ikke.
Men det er han vi vil ha. Han er både strukturert og ryddig og fin å jobbe under,
og han er god til å forhandle for oss. Dette er bestemannen til jobben.
Ja, men det går ikke, fordi dette er ...
Han er ikke organisert, så da må dere velge en annen.
Det må være en av våre. Og selv de fagorganiserte på denne plassen er bare sånn:
Ja, men for svarte, slutt da! Og de står der også, og de har møtt opp,
mannsterke, for å sørge for å sette en stopper for dette.
Og så blir jo konsekvensen, da: Ok, hva er det som gir dere den makten?
Nei, vi har liksom et flertall på byggeplassen her som er organisert.
Så kommer det jo fram at ja, det var liksom én mer som organiserte enn som ikke var det. Å ja!
Han tok med seg lærlingen sin, og så gikk de opp på kontoret,
og så sendte de en fax til fagforbundet, og så meldte de seg ut.
Det var etter å ha tatt en telefonsamtale med dem.
Og da fikk de å forklare dem at dette var jo viktig, og fagene sa:
Hvis dette er sånn, så melder vi oss ut.
Ja, men det var jo ikke det som var meningen.
Så de sendte faksen aktiv utmeldelse på stedet, og så gikk de ned og sa sånn:
Nå har dere mindretall. Og så sto det da selvfølgelig masse sure nebb
og forvirra mennesker på nedsiden av det, og bare sånn:
Men det var jo ikke sånn dette skulle gå, ikke sant?
Nei, vi skal alltid vinne, vi. Vi er den gode siden.
Men nå tapte vi plutselig akkurat makten vår fordi vi prøvde å misbruke den.
For prinsippet om at det skulle være en av våre, var viktigere enn at det var gode resultater.
Så man kommer jo til et punkt hvor man ser at det er litt sprik i narrativet
som bygges rundt fagbevegelsen og historiene der som.
Hører du fra fagbevegelsen selv, så er det en historie om riddere på hvite hester i skinne.
En rustning som har kjempet en gode sak siden tidenes morgen
og har vunnet frem sin rettferdige kamp på oss alles vegne.
Og de har aldri, i hvert fall ikke i USA, vært involvert i mafiaen!
Og så, på den andre siden, så har du jo sånne reaksjonære typer som oss,
som kanskje syns at når jeg hver gang ser en fagforening interagere med noe,
så er det stort sett ikke konstruktivt. Det er stort sett en kamp for egen interesse.
Og den overordnede analysen er vel at en fagforening har mer til felles med et kartell.
Jeg mener LO kaller konferansen sin for Kartellkonferansen, hvis jeg husker rett?
Det er det det er! Det er et kartell!
Av en eller annen grunn så liker vi ikke det på andre områder i samfunnet.
Ingen syns OPEC er kjempetopp-topp. Og jeg tror vi har lovgivning som sier
at det skal være fri konkurranse, bare ikke på arbeidskraft, for der skal det være karteller.
Avlede fra grunnleggende økonomisk teori at det som kommer av karteller,
er høyere priser og lavere kvalitet og mindre valgfrihet. Hver gang. Alltid.
Og dårligere økonomisk vekst for alle. Nettopp. Og det får vi med denne gjengen også.
Så langt de lykkes i det de setter seg for å gjøre. Ikke dermed sagt at absolutt alt
fagforeningene har gjort til enhver tid hver dag av uka, har vært samfunnsdestruktivt
og nedbrytende, men veldig mye oftere enn ikke så har det vært
å se klosser og ludisme og egeninteresse, og man har rammet ...
Det er ofte slik at det er mye lettere å se de som mister jobben,
enn å tenke på de som aldri fikk jobb fordi ressursene var spist opp av noen
som har en jobb de ikke burde hatt. Hvis en bransje overlever,
som ikke er økonomisk bærekraftig ... La oss si du holdt liv i det gamle stålverket
nede i den innerste fjorden utimellom, og det koster samfunnet et eller annet antall millioner,
du ser de arbeidsplassene. Hvis du legger det ned, så er det liksom folk kommer ut
og griner litt og møkket i ansiktet og må finne seg en ny jobb, men det er jo ikke noe annet.
Det var hjørnesteinsbedriften, det er fryktelig trist. Men det du ikke ser, det sette og det usette
som Basti har snakket om, det er jo at fordi ressursene har vært kanalisert hit,
hvor de ikke kaster det av seg, så betyr det at det har vært mindre ressurser til å, som jeg pleier å si,
sette opp en tyggegummifabrikk i Lørenskog, ikke sant. Eller hva som helst annet som kunne skapt verdi og kunne vært bergtatt.
Og du hytter med neven over tingene du ser, og så er det ingen som hytter med neven
over de tingene du kan regne deg frem til at ikke har skjedd, fordi vi har gjort feilene.
Og fagforeningen Fagbevegelsen syns jeg er en av de fremste eksponentene for
å pleie symptomer, og ikke mekanismer. Jeg tror jeg skal konkludere.
Skal du det, du? Ja. Min konklusjon er som følger:
Hvis fagforeninger hadde fått siden vilje på absolutt alt i denne verden siden ...
Så hadde vi fremdeles hatt folk som gikk inn i en kullgruve med hakk og spade,
og så hadde de fått utlevert en ikke-fungerende støvmaske.
Den ble sannsynligvis utviklet til 3000 kroner stykket i Norge.
Og så hadde de gått og pustet av kullstøv fordi ...
Men de hadde fått verdens beste hjernerunge på sykehuset?
Ja, det var omtrent dit jeg skulle.
Vi skal høre om frontfagsmodell og sånn også. Det blir kanskje ikke noe av det?
Lurer på om vi skal dra inn årene på dette nå?
Ta inn egen en på frontfagsmodellen en annen gang?
Vegard blir litt ivrig når det er snakk om fagforeninger!
Det er en få ting. Jeg har et mer aktivt hatforhold til det.
Da kommer Hegga ferdig fram! Skal vi se oss fornøyd.
Vi får gjøre det, Trond. Ha en fortreffelig dag, folkens!
Regjeringen er ikke løsningen på problemet vårt. Regjeringen er problemet!
Og ta en ullmosk, så er vi på liberal aften. Siste tirsdag hver måned. Vel møtt.
På kafé Amsterdam. Kom sånn i sekstida.